„Îmi place munca, mă fascinează. Pot sta ore în şir să mă uit la ea.”
Jerome K. Jerome (2.05.1859-14.06.1927)
Renumit scriitor şi umorist englez, Jerome Klapka Jerome este cunoscut îndeosebi pentru romanul Trei într-o barcă (Three Men in a Boat), publicat în 1889.
„Unanim recunoscut ca unul din cei mai mari umoriști ai literaturii universale, Jerome K. Jerome se adresează în egală măsură adulților și tinerilor. Prozatorul este un profund cunoscător al psihologiei bărbaților și femeilor, ceea ce-i permite să creioneze într-un spațiu restrîns caractere memorabile, modalitatea sa favorită de exprimare fiind anecdota sau, mai bine zis, cascada de anecdote axate pe o anumită temă. Nota predominantă a acestora este, în majotitatea scrierilor sale, cea umoristico-satirică, dar, frecvent, ea este însoțită de extragerea unei morale, cel mai adesea amare, asupra naturii umane. Fața ascunsă a acestui scriitor este cea a unui moralist care încearcă să-și disimuleze adevărata identitate.”, notează autorul Horia Hulban în prefața volumului lui Jerome K. Jerome, „Arta de a nu scrie un roman”, Iaşi: Junimea, 1987, p. XXII-XXIII.
Imediat după apariţie, datorită stilului cald și nepretențios, cartea a devenit un bestseller şi, în primii 20 de ani de la publicare s-a vândut în peste un milion de exemplare în toată lumea. Grație acestui succes copleşitor Jerome a scris şi o continuare, intitulată Trei pe două biciclete (Three Men on the Bummel), publicată în 1900, inspirată de o scurtă şedere în Germania.
A continuat să scrie eseuri, nuvele şi piese de teatru, dar nu a reuşit să egaleze succesul obţinut cu Three Men in a Boat.
„Am jucat fiecare rol în Hamlet, cu excepția Opheliei”
Când avea paisprezece ani, după ce tatăl său a murit, Jerome a părăsit școala și a lucrat ca funcționar la London and North Western Railway. A lucrat și ca profesor de școală.
Doi ani mai târziu, când și mama lui a murit, Jerome a decis să devină actor, lucru pe care părinții religioși l-ar fi dezaprobat. A încercat să lucreze ca jurnalist și, în același timp, ca funcționar de avocat.
A început să scrie și, în 1885 i-a fost publicată prima carte – On the Stage and Off: The Brief Career of a Would-Be Actor (Pe scenă și în afara: Scurta carieră a unui actor aspirant), inspirată din poemul Longfellow By the Fireside care i-a dat lui Jerome ideea de a scrie cu umor despre experiența sa actoricească. Apoi a publicat o colecție de eseuri, The Idle Thoughts of an Idle Fellow (Gândurile trândave ale unui pierde-vară, 1886).
Cariera literară
Jerome a început să scrie Three Men in a Boat după căsătoria sa în 1888, iar cartea a fost publicată în 1889. O capodoperă comică, romanul s-a dovedit a fi incredibil de popular și a devenit o senzație literară.
În ciuda succesului primei sale cărți, Jerome a întâmpinat probleme deoarece recenzenții au refuzat să ia în serios lucrările sale ulterioare. Al doilea roman, Weeds (Buruieni), a fost publicat anonim (1892) și, din cauza naturii conținutului, o poveste despre corupție sexuală, editorul său a oprit vânzarea cărții. Abia în 1968 Weeds a devenit cunoscută drept una dintre lucrările sale.
Jerome a continuat să scrie și a lăsat opt romane, colecții de schițe și povestiri, lucrări autobiografice, piese de teatru și articole de jurnal. A fost, de asemenea, redactor la The Idler, o publicație lunară, și To-Day, un săptămânal.
În 1927, Jerome a publicat și o autobiografie – My Life and Times.
Trei într-o barcă (fără a pune la socoteala și câinele)
„O excursie de-a lungul Tamisei, de la Londra la Oxford, poate fi extrem de palpitantă când trei prieteni, dornici de schimbare, pleacă în concediu, dar nu singuri, ci cu Montmorency, şi nu pe jos sau cu automobilul, ci în barcă. O barcă destul de mare în care să încapă toţi, şi bagajele lor, şi alimentele, şi banjoul, şi tigaia, şi Montmorency, şi prietenii lui… Nu! Prietenii lui Montmorency, nu! De ce? Ei, asta-i acu’! Doar Montmorency.”
De la absurd și caricatural până la ironia fină, umorul lui Jerome cucerește și te face să chicotești fără să vrei. Călătoria celor trei prieteni într-o barcă pe Tamisa, însoțiți de câinele Montmorency, este condimentată cu amintiri amuzante, întâmplări din istoria Angliei și tot felul de peripeții, dovedindu-se o adevărată aventură încheiată, însă, brusc de o ploaie…
„Eu cred că, dintre toate prostiile enervante cu care suntem bombardați, mistificarea numită „buletin meteo” este cea mai gravă. Aceasta prognozează cu precizie ce s-a întâmplat ieri sau alaltăieri și exact opusul a ceea ce se va întâmpla astăzi.”
Aș vrea să mă laud că sunt doctor la Spitalul de Doruri Cronice. Dar nu pot. Pentru că sunt doar un portar, biet portar. Tot ce fac este să le notez, febril, intrările și ieșirile, când și cum bântuie ele. Sunt lipsite de orice respect, nici măcar nu folosesc poarta, trec așa, pur și simplu, prin mine.
De când, însă, geamurile gheretei s-au spart și prin acoperiș răzbește ploaia, am dat bir cu fugiții. Sunt acum, și eu, un Dor.