Mai mult decât o poveste romantică, „La Place d’une autre” rezonează cu un thriller social și psihologic, în mijlocul unui univers burghez tăcut, chiar în mijlocul Primului Război Mondial. Epică, indecidabilă până în ultima secundă pelicula, adaptare după un roman englezesc, emană până la capăt un farmec care ne poartă spre adevărate fresce sociale ale secolului al XX-lea. Aurélia Georges adaptează cu eficiență această operă romantică. Filmul este privit așa cum s-ar citi o carte, creând o tensiune care ne împinge să dorim să știm ce urmează. De asemenea, onorează roluri feminine datorită unei distribuții de calitate. Un duo de actrițe complice, Lyna Khoudri și Sabine Azéma, joacă cu mult farmec în această dramă burgheză construită în jurul unui furt de identitate. Povestea cinematografică pune la îndoială noțiunea de ‘dreptate’ și ‘nedreptate’, fluctuația destinului al cărui sens ne depășește.
La place d’une autre Copyright Pyramide Productions
Așadar, în haosul ‘Marelui Război’, parfumul discret al filmului „La Place d’autre” știe să-și găsească locul. O dramă de epocă, hotărât academică, al treilea lungmetraj al Auréliei Georges („ L’Homme qui marche”, „La Fille et le Fleuve”) ne permite – înainte de toate- să descoperim o Sabine Azéma plină de nuanțe, profunzime și fragilitate. Așa cum ne indică și titlul, intriga pune în scenă un furt de identitate, o temă cinematografică care formează un gen în sine.
Bunăoară, o tânără spălătoreasă fără bani, orfană, condamnată să fure și să fie uneori „și mai rău”, Nélie Laborde vrea cu orice preț să-și schimbe viața încercând să-și depășească condiția socială. Actrița care întrupează această eroină este una dintre vedetele în ascensiune ale cinematografiei franceze, Lyna Khoudri. Juna franțuzoiacă o face cu forță, sensibilitate și farmec reținut. Prin urmare, Nélie a scăpat de o existență mizerabilă devenind asistentă voluntar, pe front, în 1914.
Într-o noapte, preia identitatea lui Rose, o tânără care intenționa să ajungă la o cunoștință a defunctului ei tată. Din păcate, fata din Elveția ajunge victima unui atac cu bombă, iar Nélie o crede moartă. Sperând la un viitor mai bun, Nélie se prezintă – în locul fetei rănite – în fața unei văduve bogate, Eléonore, a cărei angajată (pe post de lector/cititoare) devine. Minciuna funcționează peste așteptările sale.
Ceea ce o salvează, de fapt, este că mama ei a învățat-o să citească și să scrie. Când ești o femeie cu origini umile (mamă spălătoreasă, tată necunoscut), la începutul secolului al XX-lea, nu ai prea multe șanse decât în propria-ți rezistență. Nefericita soartă a lui Nélie – care e nevoită să suporte afronturile bărbaților bogați, ba chiar să se prostitueze – se modifică odată cu noua postură de asistentă pe front. Acolo, are loc și întâlnirea misterioasă cu o femeie rătăcitoare, de condiție opusă celei pe care ea o avea. Apoi îi va prelua identitatea femeii pe care o bombă a ucis-o.
Nélie (Lyna Khoudri) Copyright Pyramide Productions
„La Place d’autre” este un film dens și romantic. Montarea împrumută cu înțelepciune ocoluri narative și efecte de cameră care aduc poveștii tonul unei opere clasice de mare calitate. O ceașcă de porțelan filmată în prim-plan, un peisaj de pădure, o toaletă de epocă – toate sunt oportunități pentru Aurélia Georges de a explora dimensiunea literară a scenariului. Dialogurile sunt foarte bine scrise. Ne face plăcere să ascultăm limbajul nobil care îi permite actriței din rolul principal să îmbrace capcanele nevrotice ale personajului ei, pe un fundal cu muzică simfonică și romantică. Preocuparea pentru transparență și liniaritate este aici, dimpotrivă, ceea ce garantează cea mai bună expunere a jocului complex de dualități și identificări care animă ecranul.
Lyna Khoudri & Sabine Azéma Copyright Pyramide Productions
Trebuie spus din capul locului că Lyna Khoudri este remarcabilă. Ea întruchipează o femeie fragilă și hotărâtă în același timp, care pendulează între vinovăție și dorința de a ieși din ea. Nu există nicio formă de perversitate în caracterul ei. Ajunge ‘o Rose adoptată’, hotărâtă în dorința de a reuși în existența ei, în ciuda unei povești în stil Bourdieu, în care determinismul cultural și social primează asupra proiectelor individuale.
Lungmetrajul este un fel de ilustrare sensibilă a nevrozei de clasă. Servitorii privesc burghezii care își compensează vinovăția dând dovadă de o imensă generozitate. Éléonore este ea însăși ilustrarea unei femei bogate care își organizează viața în conformitate cu codurile clasei sale sociale, oferind, în același timp, celor din jurul ei o nesfârșită empatie. Sabine Azéma o însoțește pe tânăra actriță Lyna Khoudri fără a o umbri vreodată. Cele două actrițe luminează întregul ecran, alături de figuri secundare, dar la fel de intense. Filmul își face timp să dezvăluie complexitatea psihologică a protagoniștilor, într-o punere în scenă îngrijită, în manieră clasică, care încântă privirile cu costume frumoase, accesorii de calitate și decoruri somptuoase.
„La Place d’autre” rămâne o peliculă fascinantă, care ne face să ne gândim la un roman de Maupassant sau Flaubert, în care li se oferă un loc excepțional femeilor. Dacă minciuna, vinovăția, chinurile constituie roțile esențiale ale acestei povești, este necesar să reținem mai ales puterea evocatoare a celor două actrițe (Khoudri și Azéma) care se confruntă.
Titlul original: La Place d’une autre
Regia: Aurélia Georges
Scenariul: Maud Ameline și Aurélia Georges, adaptare liberă după romanul The New Magdalen de Wilkie Collins
Costumele: Agnès Noden
Imaginea: Jacques Girault
Montajul: Martial Salomon
Muzica: Frédéric Vercheval
Decorurile: Thomas Grézaud
Distribuția:
Lyna Khoudri – Nélie Laborde
Sabine Azéma – Eléonore de Lengwil
Maud Wyler – Rose Juillet
Laurent Poitrenaux – Julien Valence
Didier Brice – Massip
Lise Lamétrie – Honorine
Durata: 112 min.
Cultura te îmbogăţeşte, te plasează pe o anumită ierarhie valorică, cu condiţia să fie dublată de inteligenţă şi de cei şapte ani de acasă. Licenţiată în Teatrologie-Filmologie (U.N.A.T.C. I.L.Caragiale, Bucureşti) şi Pedagogie (Univ. Buc.), mă simt aproape de cei “săraci în arginţi, dar bogaţi în iluzii” ştiind că cea mai subtilă, dar solidă, formă de supravieţuire este cultura și că întotdeauna “Les beaux esprits se rencontrent”.