Din filosofia lumii: Confucius, marele maestru
Deși învățăturile lui sunt mereu binevenite, ziua aceasta este cea mai nimerită pentru a reflecta asupra câtorva citate reprezentative din filosofia maestrului Confucius.
Kong-zi sau Confucius s-a născut la data de 28 septembrie, cca. 551 Î. Hr. (d. 478 Î. Hr.) în mini-statul Lu (astăzi făcând parte din provincia Shantung). Filosofia maestrului (zi sau tzu) transmisă prin viu grai, a fost redată în 20 de cărți de către discipolii săi, însemnând debutul unei tradiții filosofice chinezești de sute de ani. Deși probabilitatea ascendenței aristocratice nu este exclusă, maestrul, conform izvoarelor istorice, a dus o viață modestă, empatizând cu oamenii de rând. Considerând că oamenii morali trebuie să acționeze pentru a nu fi înrobiți, educația oferită de Confucius în cadrul primei școli private de filosofie din China avea, în primul rând, o valoare practică.
Despre viață și moarte
Când inima este echilibrată, întreaga viaţă personală devine echilibrată. Când viaţa personală este echilibrată, viaţa familiei devine echilibrată. Când viaţa familiei este echilibrată, viaţa naţiunii devine echilibrată. Când viaţa naţiunii este echilibrată, viaţa întregii lumi devine echilibrată.
Viaţa este cu adevărat simplă, dar noi insistăm în a o face complicată.
Dacă nu iubim viaţa, cum putem şti ce este moartea?
Vrei să trăieşti cum se cuvine? Învaţă mai întâi să mori.
Noi nu ştim încă despre viaţa de aici; cum putem şti despre cea după moarte?
Consideră încrederea şi sinceritatea ca principii de bază ale vieţii tale.
Despre adevăr și iubire
Cei care cunosc adevărul, nu sunt egali cu cei care îl iubesc.
Un om adevărat are pretenţii faţă de persoana sa, unul mărunt are pretenţii de la cei din jur.
Oricine discută despre un adevăr străvechi cu o nouă generaţie trebuie să-şi pună la treabă capacitatea de a-i învăţa pe alţii. Această este singura mea calitate, cea de a fi un bun învăţător.
A iubi un lucru înseamnă a dori ca el să traiască.
Să iubim pe semenii noştri ca pe noi înşine, să măsurăm pe alţii cu măsura cu care ne măsurăm pe noi, să preţuim lucrurile şi nevoile lor prin cele ale noastre. Când le vom dori ceea ce ne dorim nouă şi când îi vom feri de ceea ce ne ferim noi, atunci vom împlini legea adevăratei iubiri.
Cea mai mare dovadă de dragoste pe care o putem da unei girafe este de a-i tricota un fular.
Despre timp și înțelepciune
Omul care pune o întrebare este prost timp de un minut, omul care nu întreabă este prost pe viaţă.
Nu plânge că s-au dus zilele luminoase. Zâmbeşte că ele au existat!
Nu poţi învăţa pe altul calea virtuţii, în timp ce tu păşeşti alături.
Ignoranţa este noaptea minţii, dar o noapte fără lună şi stele.
Omului îi trebuie doi ani să înveţe să vorbească şi o viaţă să înveţe să tacă.
Cine pune prea multe întrebări vrea să tragă de timp, nu să rezolve problema.
M-am născut în Cluj-Napoca, județul Cluj, la data de 22 ianuarie 1995. Am absolvit Liceul de Coregrafie și Artă Dramatică „Octavian Stroia” (secția artă dramatică, promoția 2010-2014), Facultatea de Istorie și Filosofie (secția Filosofie, nivel licență) în cadrul Universității „Babeș-Bolyai”, Cluj-Napoca (promoția 2015-2018) și cursurile masterale ale Facultății de Litere, în cadrul aceleiași universități (masteratul de Studii Literare Românești, promoția 2018-2020). Am publicat poezii în revistele „Literatura de Azi”, „Cenaclul de la Păltiniș”, „eCreator” și „EgoPHobia”, fiind membră a Cercului Literar de la Cluj, începând cu iarna anului 2017 până în vara anului 2018 și membră a Cenaclului Literar Studențesc „Vox Napocensis” începând cu luna decembrie a anului 2019 până în luna mai a anului 2020. De asemenea, am publicat texte de proză scurtă în revista on-line „Catchy”. În anul 2021 am publicat un grupaj de poezii în antologia bilingvă (româno-suedeză) a editurii Bifrost „Echivalențe”. Momentan, urmez cursurile Școlii Doctorale de Filosofie în cadrul Facultății de Istorie și Filosofie, Universitatea „Babeș-Bolyai” (Cluj-Napoca), pregătind o teză de doctorat în domeniul eticii aplicate.